ČIN NASILJA
LOS ANĐELES
Lagini povetarac vijori zastave države i nacije...
dok toplo i svetlo sunce obasjava.
Da, to tipično Kalifornijsko vreme ovde u Santa Lisi...
za ovu svečano obeležavanje Dana sećanja.
I posle parade... - Da gdine?
Imate li jednokrevetnu sobu? - Mislim da imam, gdine.
Mogu vam dati veoma lepu jednokrevetnu za 3,50.
Koliko dugo ćete ostati?
Ne znam.
Pusti to. - Da gdine.
Hvala.
I sada, želim da pozovem kolegu veterana...
koji je verovatno zaslužan za našu konačnu realizaciju ovog stambenog projekta...
od bilo koga drugog u gradu.
Mislim na Frenka Enlija.
Pretpostavljam da svi znate Frenka i siguran sam da znate koliko je vredno radio.
Pa hajde da ga dovedemo ovde i zahvalimo mu se zvanično.
Hajde, Frenk.
Hajde, govori, Frenk. - Hajde, velika zverko.
Čuo si šta je čovek rekao. - Hajde, momčino.
Brže malo, kapetane.
Prvi put sam imao priliku da izdam naređenje kapetanu.
Fin posao, Frenk. - Hvala.
Znate, Frenk nije pomogao samo u stvaranju ovog projekta.
Radio je sa nama danonoćno od samog početka.
Pomogao je da zadržimo naš duh. Verujte mi, bilo je trenutaka...
kad je, pa, telo htelo, ali je duh bio prilično nizak.
Samo napred, Frenk, sve je tvoje.
Pa, kao što svi znate...
bio sam samo jedan od izvođača radova na ovom projektu.
Morao sam da prisustvujem tim sastancima da zadržim svoj posao.
Sad, ozbiljno, ono što želim da vam kažem je ovo...
da ste to bili vi momci, vi i vaše porodice...
koji su zaista ostvarili ovu stvar.
Držali ste se zajedno i izborili za ono što ste hteli.
I ako sam vam uopšte pomogao...
pa, veruj mi, veoma sam srećan i veoma sam ponosan što sam mogao.
Hvala, Frenk. Hvala. - Hvala vama.
Edit. Edit.
Da? - Ne mogu da nađem drugi štap.
Unutra je. - Nije ovde.
Nazad u uglu, iza stola na rasklapanje. - Pogledao sam iz stola...
Oh. - Frenko, ponekad se pitam.
Noći su hladne tamo i ne zaboravi na toplu jaknu i čizme.
Ne trebaju mi. - Ako misliš da ćeš...
Vidi, išao sam na pecanje pre nego što si obukla prvi par bebi čarapa.
Izlazim na lepo malo jezero u lepom suvom čamcu.
I navučeš finu debelu prehladu... Ov! Ooh! - Budi pažljiva sada. Uzmi to...
U poslednje vreme malo preteruješ, zar ne?
Navikavam se na tebe, to je sve. Izgubio ste svoj šarm.
Oh, jesam, jesam li?
Svakako.
Izgubio sam moj šarm, a? - Aha.
Izgubio sam sav moj šarm, a? - Mm-hm.
Zašto ne izađeš i kažeš Fredu da moram da idem na konvenciju.
Želiš li? - Misliš da će nasesti na to?
Naravno.
O, ne. Oh, ne, hteo si da ideš na pecanje. Ideš na pecanje.
On će odmah izaći, Fred.
Zbogom, Džordži. Vodite računa o svojoj majci.
Budi sad dobar dečko, Džordži. Mamica će se odmah vratiti.
Zdravo, mladiću. - Ćao.
Konačno si ga pustila iz svog okrilja.
Bila je to bitka, ali sam se izvukao od nje. - Ha, ha.
Hej, Edit, zašto ti i ja ne odemo do jezera?
Ostavićemo njega da čuva kuću. - Ti stara kozo. Zar se ne stidiš?
Izgleda da to nije dobra ideja. Ne mislim da mogu verovati Frenku Martom.
Slušaj ga. - Idemo na nekoliko dana.
Vrati se sutra uveče. - Ne žuri zbog mene.
Mi ćemo slikati grad, zar ne? - Aha.
Pa, ne zovi nas da te isplatimo. - Ha, ha, ha.
Zdravo. Zabavite se.
Hej, je li to tvoj telefon ili moj?
Oh, moj je. Ćao. - Ćao.
Halo.
Halo. Halo, ko je to?
Sačekaj ovde.
Samo trenutak.
Da?
Živi li ovde Frenk Enli? - Da.
Mogu li ja nešto da uradim? Ja sam njegova supruga. - Ne, hoću njega da vidim.
Oh, izvinite, gdin Enli je van grada.
Možda bih mogla... Je li posao ili...?
Ne baš.
Neki drugi put. - Imate li poruku?
Mogu li mu reći ko ga je tražio? - Gde ste rekli da je otišao?
Redvud jezero. Ako je nešto važno, oni imaju telefon...
Ne, hvala.
Neki drugi put.
Broj je u odeljku za rukavice.
Budete li imali problema, pozovite nas. Poslaćemo vam čoveka.
Ako ste van grada, povezaćemo vas sa auto klubom.
Ako napustite državu, obavestite nas.
Evo, morate i potpisati i ovo. Tačno tu.
Tako je momak. Ako želite da zadržite auto još jednu nedelju, samo nam pošaljite uplatu.
Šef ne voli čekove. Proverićemo vašu kilometražu...
REDVUD JEZERO 42
ČAMCI ZA IZNAJMLJIVANJE
Imate li momka po imenu Enli da je odseo ovde?
Da, Frenk Enli. Čovek iz Santa Lise. - Gde je on?
Koliba broj 4. - Gde je to?
Preko puta.
Međutim, on sada nije tu.
Gde je on sada?
Čamac broj 14. Sada pecaju u uvali.
Dajte mi čamac. - Hoćete i štap i mamac, pretpostavljam.
5 $ depozit, 75 centi na sat.
Vratiću vam depozit ako čamac nije oštećen.
Uzmite ova.
Sačekajte malo. Dajte da vam pomognem.
I nije neko jezero. Kleo si se u njega, a?
Strpljenja, momče. Strpljenja.
Mogu li da vam pomognem oko ribe? - Veoma smešno.
Hajde da popijemo par piva, Pop.
Gde su tvoje ribe? - Hajde, reci čoveku gde su tvoje ribe.
Gde su naše riba? Pa, kako ti se ovo svidja?
Trebalo bi da zatražimo da nam vratiš novac.
Ne dozvoli da te zabrine. On samo čuva svoje dostojanstvo. Heh, heh.
Hej, ako ne mogu da ih uhvatim, onda nisu tamo.
Je li te onaj momak pronašao?
Ko to? - Momak je tražio tebe.
Iznajmio je čamac, otišao za tobom.
Nije mi rekao ime. Mlad momak, hramao je.
Još jedna stvar, pecao sam na svakom jezeru u ovim brdima.
Hajde, idemo. - Ujutro, u podne i noću.
I to je moje iskustvo... - Idemo, Fred.
Pa, zar nećeš dovršiti svoje pivo?
Kad si tamo u podne, one grizu ujutru...
Vidi, Fred, mislim da bi bilo bolje da se vratim u grad.
Vraćaš se u grad? Misliš večeras? - Ne, mislim sada.
Ali tek smo stigli. Mislio sam... - Žao mi je, ali moram.
O čemu brineš? - Ne brinem.
Zvučiš zabrinuto. - Nisam.
Upravo sam se setio nečega. To je sve.
Hleb i maslac. Hajde da uzmemo malo šunke i onda možemo...
Ne, hoću sada da se vratim. - Ako se tako osećaš.
Izgleda da ne mogu ništa da kažem da se predomisliš.
Fred, evo. Ubaci to u auto.
A ja ću da sredim sa Popom.
Ok, ali ne shvatam.
Pređeš sav put dovde, okreneš se i vratiš se nazad.
Pop. Pop, moramo da odemo.
Koliko smo dužno? - Odlazite?
Zašto ne sačekate do jutra? - Hajde. Samo nam daj račun.
Uh...
Hajde da vidimo.
Tu je koliba, 3 $, čamac, 2,25.
Tu su mamci, dolar.
Dva piva su 40 centi i... - Idemo, Pop, koliko je?
Tri dolara, 5,25...
6,25, 6,65...
Ako ne želiš da pričaš, ne želiš da pričaš, to je sve.
Vidimo se sutra. - Laku noć, mali.
Marta?
Ne, ja sam.
Hej, zašto si se vratio tako brzo?
Je li nešto krenulo loše? - Ne, ne.
U redu si, zar ne? - Da naravno.
Pecanje nije baš išlo dobro i bilo je malo hladno.
Veliki raspojasani čovek.
Setio sam se stvari o kojoj trebam da se sutra pobrinem u kancelariji...
pa smo odlučili da se vratimo.
Da ti spremim nešto da pojedeš? - Šta? Oh, ne.
Nokti ili bez noktiju, pretpostavljam da je bolje bolje da ti spremim nešto.
Mora da si gladan. - Da, jesam malo.
Ne očekuj ništa ekstra. Nisam imala priliku da pazarim danas.
Je li neko bio ovde dok sam bio odsutan?
Ne, ali i ja sam bila odsutna.
Čekaj malo. Bio je čovek odmah nakon što si otišao.
Kako je izgledao?
Oh, bio je prosečan.
Bio je hrom.
Poznaješ li nekog takvog? - Ne.
Valjda da će se vratiti ako je nešto važno.
Možeš postaviti sto ako želiš...
Šta misliš da večeras jedemo u kuhinji? Hoćeš li?
Mogli bismo da izađemo ako želiš. - Ne bih da izlazimo.
U redu. Izađi onda i razgovaraj sa mnom.
Videću šta mogu da spremim.
Sačekaj dok ti ne ispričam za Martu.
Skoro smo završile u zatvoru.
Da nisam pričala kao ujak holanđanin, verovatno i bi.
Frenk?
Dolazim odmah. - Oh, dobro.
Šta kažeš na omlet sa paradajzom? Zvuči li ti dobro?
Da, to zvuči odlično.
Znaš, iskreno, Marta je pretnja.
Prvo, prošla je kroz stop na bulevaru.
Oh, otvori mi ovo, hoćeš li, dušo?
Naravno, tu bi bio policijski auto.
Otvori je. - Oh, u redu.
U svakom slučaju, Marta je pokušala da se raspravlja.
Naravno da nije imala argumenata.
Ipak, način na koji su pričali sa njom, postao sam toliko ljuta da sam mogla...
Oh, javi se, hoćeš li, dušo?
Oh, pustimo ga da zvoni.
Zašto si odjednom tako lenj? Možda je majka, međugradski...
Ne može biti. Tvoja majka je zvala prošle nedelje.
Ne bi je tako brzo ponovo zvala.
Ako ćeš biti tvrdoglava oko toga...
Ja ću se javiti. - Ne, nemoj da se javljaš.
Frenk, u čemu je stvar? - Nije ni u čemu stvar.
Šta ako jeste? Kaži mi. - Ne želim da pričam ili da slušam nikoga.
Ne želim nikoga da vidim. Želim da provedem mirno veče u mojoj kući.
Tražim li previše?
Ne.
Ne, naravno da ne.
Još kafe? - Ne, hvala.
Mogu li da ti pomognem sa posuđem? - Ne, neće trajati ni minut.
Šta je...?! - Ššš!
Frenk, to je čovek koji je bio ovde popodne.
Da, znam.
Ali ko je on? Zašto moramo da se krijemo? - Neko koga ne želim da vidim.
Frenk, ovo je naša kuća. Naša vlastita kuća. - Edit, ne pričaj tako glasno.
Samo sam šaputala.
Pratio me je do jezera. Nisam ti rekao.
Mislio sam da se neće vratiti. - Pitao je gde si.
Zašto si mu rekla? Šta bi...? - Nisam znala.
Sve je u redu.
Nije važno.
Šta hoće? - Ništa.
On je momak kojeg sam znao u vojsci.
Nije u redu. Bio je u bolnici.
Hoće li pomoć ili novac? Je li to? - Ne, ne.
Bio sam njegov komandant i imao je neku ludu ideju...
da je sve što mu se ikada desilo moja greška.
Ako ga vidim, napraviće se scena.
Ne želim da ga vidim.
Šta ćemo da radimo? Ne možemo da se krijemo. - Zaboravi na to.
Dušo, idi u krevet, molim te.
Otići će ako misli da nismo kod kuće.
On je još uvek tamo.
Otići će posle nekog vremena.
Frenk, još uvek ne razumem. Zašto...?
Edit, puno stvari se dogodilo u ratu koji ne bi razumela.
A zašto i bi? Ni ja ih ne razumem.
Hajde, idemo gore.
U redu je, Džordži.
To je bio samo loš san.
Sve je u redu, dušo.
Idi da spavaš sada.
Idi da spavaš.
Tamo.
Je li još uvek tamo?
Da.
Neće se vraćati ponovo.
Vidi, dušo, vrati se u krevet.
U redu je sada. Nema razloga za brigu.
Gde ideš?
Samo dole. Vratiću se brzo.
Frenk.
Ja sam samo...
Želim da te pitam nešto.
Kada smo se iznenada spakovali i došli ovde iz Sirakuze...
3.000 milja preko zemlje...
je li to bilo zbog njega?
Nisi podigao naknadu za terminalni odmor...
napustio si sve naše prijatelje tamo na istoku. Sve je to bilo, zar ne, Frenk?
Znam da si svašta prošao u ratu.
Znam da mora da su se desie neke stvari koje te bole. Nikada te nisam pitala.
Ali sada te pitam, Frenk. Hoću da znam.
Prepoznaješ li ga?
Džo Parkson. Da li je bio...?
Videla si ga danas popodne i večeras. - Ali sećam ga se iz tvojih pisama.
Bio ti je prijatelj.
Da, on je bio moj bombarder.
Frenk, mislim da sada znam.
Kako to misliš?
Bio je sa tobom svo vreme dok si leteo.
25 misija. - Ne, bilo ih je 21.
I godinu dana u zarobljeničkom logoru. Je li to bilo to?
Je li to ono što si mu uradio? Povreda koju je doživeo?
Takve stvari se ponekad dešavaju.
Šta si mislio kad si rekao da bi napravio scenu?
Misliš li da bi mogao da bude nasilan?
Mogao bi.
Šta se dogodilo na jezeru danas popodne?
Ništa, došao je tamo...
Frenk, pogledaj me.
Pokušao je da te ubije, zar ne? - Ne, nije bio ni blizu mene.
Samo sam otišao, to je sve. - Oh, ovo je otišlo dovoljno daleko.
Šta to radiš? - Zovem policiju.
Ne, on je bolestan. - Šta ako se vrati?
Neće. - Kako znaš šta će uraditi?
Ne bi ti povredio tebe ni bebu. Videla si to.
Ja ne razmišljam o sebi. - Znam, ali...
Nije me briga kakav ti je sjajan drugar bio.
Neću dozvoliti da budeš ubijen jer misli da mu duguješ nešto.
Ovo nije stvar zbog koje možeš otići u policiju.
Onda pozovi vojsku, Vojnu bolnicu. Reci im šta je pokušao da uradi.
Reci im da dođu i da ga odvedu. - Ne.
Frenk.
Ne znaš šta ga je učinilo takvim kakav je.
Ja znam.
Šta ćeš da uradiš?
Ne znam.
Frenk!
Odlazi odavde. - Vrati se u kuću.
Otišao je. Napustio je grad.
Vidi, ako mi ne veruješ. Garaža. Uzeo je auto...
Oh!
Gde je on? - Rekao sam ti, otišao je.
Ne znam gde je. Ne znam kada će se vratiti.
Gore.
Ovde mu je lepo, zar ne?
Stvarno lepo.
Sve je u redu, Džordži, ne plači.
Samo da ne bi došlo do nesporazuma...
reci mu da ću se vratiti.
Ako uradiš to, policija će biti ovde da te sačeka.
Bolje popričaj sa svojim mužem. Mislim da mu se to ne bi dopalo.
Zašto nas ne ostaviš na miru? Zašto ne odeš?
Nikad ti nije učinio ništa.
Znam sve o tebi. Pričao mi je o tebi.
Misli da te mora zaštititi, ali ja neću.
Briga me kroz šta si prošao. - Šta ti je pričao o meni?
Šta ti je rekao?
Je li ti rekao da sam bogalj zbog njega?
Je li ti pričao o ljudima koji su mrtvi zbog njega?
Je li ti priča šta se desilo sa njima pre nego što su umrli?
Majk Garbi? Imao je i on ženu i dete.
Napravio je glupost sebi pokazavši svima njihove slike.
Posle toga, neko je dobio sliku.
Bila je tako prekrivena krvlju da se nije mogao prepoznati.
I ostali muškarci su jaukali ispred žice celu noć.
Ja sam imao sreće.
Mislili su da sam mrtav i ostavili me tamo.
Ali nije njegova krivica. Nije imao nikakve veze sa tim.
Bio je dušnik nacista. - Lažeš. Ti si lud.
Rekao mi je da si lud.
Čak su morali da te stave u bolnicu, jer si bio poludeo.
Naravno, bio sam u bolnici. Ali nisam poludeo.
Ostao sam priseban.
Znaš li kako?
Stalno sam sebi ponavljao:
"Džo, ti si jedina osoba koja zna šta je uradio."
"Ti si taj koji ga mora naći, Džo. "
Stalno se toga sećam.
Razmišljao sam ponovo u tom zarobljeničkom logor.
Jedan od njih je izdržao do jutra.
Od tada, nisi mogla reći da je njegov glas pripadao čoveku.
Zvučao je kao pas kojeg je udario kamion i ostavio na ulici.
Odlazi.
Odlazi odavde i ostavi nas na miru.
Poštedi se toga. Nije on vredan toga.
Sad budi dobar, Džordži.
Mama mora da ode do komšija i dobićeš svoj doručak odmah.
Zdravo, Edit.
Marta, hoćeš li mi pričuvati Džordžija?
Moram da odem u Los Anđeles. - Zašto? Šta se desilo?
Ništa. Moram samo da vidim Frenka. Nešto je iskrslo.
Je li Frenk otišao u Los Anđeles? Izgleda da mu se žurilo, zar ne?
Da. Odlučio je da ode na konvenciju...
posle svega.
Vidi, draga, udata sam 35 godina i veruj mi...
te stvari nikad nisu ozbiljne.
Nije ništa takvo, Marta.
Molim te, Marta, ne mogu da pričam o tome. Možeš li mi pričuvati Džordžija?
Da naravno. Imam zakazano kod zubara jutros.
Ali možeš ga dovesti posle ručka, a?
Pa, u redu.
Hvala, Marta.
Frenk.
Edit.
Oh, Frenk.
Šta je sada? Šta se desilo? Edit, priberi se. Šta je bilo?
On se vratio. Bio je u kući. Nasilno je ušao.
Kako to misliš? Nije te povredio...
Ne, ništa slično. Samo me je uplašio.
Oh, Frenk.
Strašne stvari koje mi je rekao.
Šta ti je rekao?
Zar je to bitno sada? - Reci mi šta je rekao. Šta ti je rekao?
Neke lude stvari o nečemu što si uradio u tom zarobljeničkom logoru.
Oh, dragi. Znam da to nije istina, ali on je verovao u to.
Zato je toliko opasan. Imao je pištolj.
Hteo je da te ubije.
Moraš da razmišljaš o sebi. Frenk, moramo nešto uraditi.
Ne može ništa da se uradi.
Frenk, čovek pokušava da te ubije. Naravno da postoji nešto što možeš uraditi.
I ako ti nećeš da uradiš, ja hoću. - Ne.
Ništa ne možeš uraditi. Niko ništa ne može da uradi.
Ali zašto ne?
Jer...
Rekao sam ti da je lud.
Pa, nije.
Ne.
Nisam hteo da ti kažem. Nisam želeo da to znaš.
Zašto bi i tebe opterećivalo?
U redu.
Pretpostavimo da ima mrvice istine u tome.
Pretpostavimo da si imao neku vrstu problema sa njim.
Mogu da razumem kako se tako nešto moglo desiti u logoru.
Ne, ne znaš šta se desilo.
Šta je to bilo, Frenk?
Šta god da si uradio, morao si da imaš razlog.
Uvek možeš naći razlog. Čak su i nacisti imali razloge.
Uradio sam to da spasem živote. To je bio moj razlog.
Uradio šta? Šta si uradio? Reci mi šta se desilo, Frenk. Molim te.
Nakon što smo srušeni i poslati u zarobljenički logor...
Džo, ja, i neki drugi oficiri... pisao sam ti o tome.
Znam.
Ja sam bio najviši oficir u mojoj baraci. Bio sam odgovoran za ostale ljude.
Pri kraju, postalo je...
Svi smo smrtno gladovali i počeli da ludimo.
Jednog dana, Džo je došao kod mene. Kopali su tunel.
On i neki drugi. Hteli su da pobegnu.
Rekao sam mu da to ne radi. Preklinjao sam ga.
Nedelju dana ranije, u britanskoj sekciji, 12 ljudi je streljano zbog iste stvari.
Rekao sam mu da nemaju šanse. Bili bi mrtvi pre nego što bi i počeli.
Nije hteo da me posluša.
Ležao budan cele noći pokušavajući da razmišljam...
pokušavajući da smislim neki način da ga zaustavim.
Sledećeg jutra, otišao sam kod komandanta zatvora.
Bio je SS pukovnik.
Dogovorio sam se s njim.
Frenk.
Rekao sam da ću mu reći ako oprosti momcima.
On mi je obećao.
Reč oficira.
I tako sam čekao. Čekao sam ceo dan.
Mislio sam da će stražari zatvoriti tunel ili nešto slično.
Ali nisu. Ponašali su se kao da uopšte nisu znali za to.
Te noći pokušao sam ponovo da razgovaram sa Džoom.
Ali on nije obraćao pažnju na mene.
Ljudi su postali očajni. Bilo šta da izađu.
Tako da su počeli da ulaze.
A onda sam čuo stražare na drugom kraju tunela.
Postavili su im zamku.
Bajonetirali su ih. Pustili su pse na njih.
A kada je bilo gotovo, nisu ih čak ni upucali.
Ostavili su ih tamo.
Oh, Frenk.
Uradio si samo ono što si mislio da je ispravno. Napravio si grešku, užasnu.
Ali ne možeš da ispaštaš celog svog života zbog jedne jedine greške.
Možemo nešto sada da uradimo. Otići ćemo u Vašington.
I osvanuti u svim novinama u zemlji?
Možemo sačuvati isečke za Džordžija da ih čita kad bude dovoljno star.
Slušaj, Frenk, saslušali bi te. Oni bi znali istinu.
Naravno da bi znali, kao što su je i nacisti znali. Znali su je i pre mene.
Mnogo pre nego što je Džo to uradio.
Moram li to da ti spelujem? Treba li da ti nacrtam sliku?
Bio sam doušnik.
Nije uopšte važno zašto sam to uradio. Izdao sam svoje ljude. Bili su mrtvi.
Nacisti su mi čak i nagradili. Dali su mi hranu i pojeo sam je.
Pojeo sam je.
Oh, Frenk, ne.
Nisam to učinio samo da bih spasao njihove živote.
Pričao sam sebi da verujem u to da će održati njegovu reč.
Ali, u mojem stomaku od samog početka, mislim da sam znao da neće.
A možda me i nije bilo briga. Bili su mrtvi, a ja sam jeo.
I možda sam sve to zbog toga uradio. Da spasim jednog čoveka. Mene.
Bilo je šest udovica.
Bilo je 10 mrtvih ljudi a ja nisam mogao ni prestati da jedem.
Odlazi.
Idi kući. Ne moraš ništa da kažeš.
Bili smo u istoj postavi zajedno...
i mislio sam ga dok prolazim kroz grad, potražim.
Ali njega je izgleda teško naći.
Izvinite što vas ometam ovako, ali... - Uopšte me ne ometate.
Samo se plašim da vam ne mogu mnogo pomoći.
Da, on je van grada. Da, otišao je u Los Anđeles.
Konvencija projektanata i izvođača radova? Pa, to ne bi trebalo biti previše teško pronaći.
Hvala na informacijama, gđo Fini. Mnogo vam hvala.
Da madam? - Izvinite...
je li prijavljen kod vas gdin Parkson?
Džozef Parkson. - Samo trenutak, gđo.
Nema veze. Džo.
Koliko vam dugujem?
Pa, mogao bi pokazati više entuzijazma. Zar tako loše izgledam?
Nisam videla ogledalo otkako sam sišla sa aviona.
7 $, gdine.
Hvala.
Kako si me našla? - Nije bilo mnogo teško kad sam stigla ovde.
Samo sam pitala ljude i opisala te. - Oh.
Ne, Džo, to nema nikakve veze sa tim. - Pa, ne možeš sad ostati ovde. Odlazim.
Zašto? Gde ideš? Džo, želim da razgovaram sa tobom.
Nemam vremena. U svakom slučaju, moraš se vratiti.
Džo.
En, nisi trebala da dolaziš ovamo. Treba li ti novac?
Ne. - Onda idi na voz. Vrati se u Njujork.
Odmah. Brzo. - Zašto? Šta će se dogoditi?
Džo, obećao si mi.
U redu, obećao sam ti. Šta još želiš?
U svakom slučaju, nema veze sa tim. Dobio sam ponudu za posao ovde.
Hteo sam da ti javim kad sve sredim. - Ne laži. Zar misliš da ne znam taj pogled?
Mislila sam da ću videti bar ovo. Evo. Našla sam ovo u tvojoj sobi u Njujorku.
Džo, ne možeš to da uradiš. Zar to ne znaš? Zar još nisi to shvatio?
Džo, voliš li me ili ne? Ne možeš to uraditi...
Možda te ne volim dovoljno.
Džo. Džo.
Gđa Enli? - Da?
Imam poruku za vašeg muža. - On nije ovde.
Da li je dolazio čovek da ga vidi? Čovek po imenu Parkson?
Čekajte.
Slušajte, ja sam njegova devojka. Devojka Džoa Parksona. Mislite li da želim da bude ubica?
Odvela sam ga kod komšija.
Ima 2 godine.
Čemu ovo?
Ja čak i ne znam kako da pucam.
Mislila sam da mogu da ga nađem. Parksona.
Da pokušam da ga zaplašim.
Neće se uplašiti. Volela bih da je to tako jednostavno.
Gde je vaš muž, gđo Enli?
Morate mi verovati.
Zašto bih? Vama nije stalo do Frenka.
Vidite, prešla sam dug put da sprečim ovo. Možda niko ne može.
Ali ja sam jedina koja ima šansu. - Šta možete da uradite?
Videla sam ga. On je nasilan. On je ubica. - Je li? A šta je sa vašim mužem?
Da li i njega zovete ubicom? - Ne.
Nije ni mislila.
Njemu je muka zbog toga.
Muka je obojici. I želim da Džo bude dobro.
Gde je vaš muž? - Ne znam.
Kažite mi. Pozvaću policiju ako to moram. - Ne.
Zar bi ga radije videli mrtvog?
On neće ubiti Frenka. Ne zna gde je.
Saznaće. - Ne.
Upravo sam ga videla. Otišao je iz grada.
Prešla sam 3000 milja i nije mogao da sačekati ni pet minuta da razgovara sa mnom.
Žurio je, gđo Enli, jer je znao kuda ide.
Želim Blejk Hotel, Los Anđeles.
Gdina Frenka Enlija, privatno.
Koga?
Halo? Ne čujem vas.
Parkson je saznao gde si. On dolazi tamo.
Ne mogu...
Budi tih trenutak, moram...
Ne čujem te.
Ah. Kako si čuo šta je rekao?
Nisi bio tamo.
Bio sam tamo. - Nisi bio tamo. Bio si pijan.
Bio sam pijan, ali sam bio tamo. - Gde?
Laku noć, Tim. - Vidimo se, Heri.
Zatvoreni smo, Džek.
Vidi, imam novac. - Da, ali smo zatvoreni.
Džek, za tebe, neću da izgubim dozvolu. Izvini, neće moći.
Skloni ga, hoćeš li? Ubedićeš me. - Tim.
Šta radiš ovde dole, zgodni?
Tražiš malo zabave?
Nemaš gde da odeš?
Hej, stvarno ti treba to piće.
Pa, imam uticaj. Hoćeš da ga upotrebim?
Hajde, Tim, daj nam još po jednu za put.
Na brzaka. Samo jedno.
Dobro?
Hej, budi tu. Daće ti ga.
Hej, u kakva si to žurbi, zgodni?
Isuse, trebao bi da imaš kaput. Užasna je noć.
Kako se zoveš, zgodni? - Frenk.
Imala sam bolji stan, ali je bio preskup.
Znaš, užasno je u današnje vrijeme pokušati da pronađeš pristojan stan.
Hajde, popij ga. Osećaćeš se bolje.
Razvedri se, Frenki.
Znači imaš problema.
Ima još mnogo toga o čemu možeš da razmišljam.
Smejanje. Zabava.
Znači, nesrećan si. Opusti se.
Nijedan zakon ne kaže da moraš biti srećan.
Pogledaj me. Ja nisam srećna. Ali dobijam moju zabavu.
Isuse, kako bi iko mogao da izdrži ako ne bi imao svoju zabavu?
Toliko je loše, a?
Šta je u pitanju? Ljubavni ili novčani problemi?
Slušaj, Frenki, sve sam ih videla.
Video sam sve nevolje na svetu, i sve se one svode samo na ove dve.
Švorc si ili si usamljen. Ili oboje.
Izgledate kao neko ko verovatno ima lepu malu ženu.
Lepu malu kuća, neku decu.
Imam. - Da?
Sada ne više?
Šta se desilo? Neko drugi je došao po tebe, po nju možda?
Dakle, to je novac.
Ne.
Pa oko čega onda treba da brineš?
Slušaj, Frenki, ako imaš novac, ništa ne može biti previše loše.
Novcem se može sve popraviti.
Otići iz grada ako moraš.
Otići negde drugde i početi ponovo.
Slobodan si. Novac.
Novac.
Da, imam novac.
Šta, da li ga sada pozivaju?
Zašto si toliko siguran da će biti tamo?
Biće da je tamo.
Nadam se da znaš šta radiš.
Koliko ti je ovaj tvoj posao vredan?
Oh, ne znam. 20.000, možda i više.
Jesi li lud?
Hej, u kakvoj si to nevolji?
Idi odmah. Uradi kao što sam ti rekao.
Je li to gdin Parkson?
Govorim u Frenkovo ime.
Da, Enli.
Kaže da želi da popravi stvari sa tobom.
Kaže da ima posao. Vredi puno novca.
Kaže da će ti ga dati ako se vratiš na istok i zaboraviš ga.
Cela stvar.
Kaže da će ga prodati i dati...
Šta je to? Šta je to?
Smeje se.
Gde je on?
Hej, gde ideš?
Hej, Frenki, slušaj.
Hej, sačekaj.
Znam momka kod koga možemo da odemo. Smislićemo nešto.
Ne može biti toliko loše. Videćeš. Biće sve u redu, videćeš.
U redu je. Je li Gaveri ovde večeras? - Da.
Bacio je devetku. Ko želi da prati dobitak?
Devet je broj polja. Ko želi da prati dobitak?
Ko želi veliko šest ili osam? Pa, biće broj.
Dobro veče, gdine Gaveri.
Zdravo devojko. Opet imaš probleme? - Ne, on ima.
Može li platiti? - Ima posao vredan 20.000.
Ne. - Tako je rekao. Iskreno.
Dovedi ga ovamo.
Ako mu možete pomoći, setite se da sam ga ja dovela kod vas.
Idi i dovedi ga.
Ovo je gdin Gaveri, advokat o kojem sam ti pričala.
Ovo je Frenk. - Sedi, Frenk.
Nemoj biti nervozan. U dobrim si rukama.
Izvoli.
Čujem da si upao u malu nevolju.
Ne, nije... bio mi je prijatelj. Bio je moj bliski prijatelj.
Naravno.
Recimo da nastaviš i da nam kažeš o tom tvom prijatelju?
Reci mu, šećeru. Budi pametan. On je advokat, ne zezam se.
Imaju sve vrste zakona. Imaju i zakone koji pomažu ljudima.
Hajde, reci mu.
Pa, bio sam u... Mislim, ovaj moj prijatelj.
Bilo je to tokom rata. Bilo je tokom poslednjih nekoliko meseci...
Zdravo, Džoni. - Zdravo.
U redu, nastavi.
Hajde više.
Sad imamo privatnost.
Bilo je to u poslednjih nekoliko meseci rata.
Leteli smo nad Nemačkom. Naš avion je bio pogođen u krilo.
Odselio sam se iz Sirakuze i došao ovamo.
I sad me je konačno našao.
Nije to mislio, šta se desilo tamo.
Samo je pogrešio. Jedina greška u celom životu.
To je sve. Svi greše.
Jesi li čuo? - Svi.
Izvoli.
Popij to.
U prilično si teškoj situaciji, Frenk.
Stvarno lošoj.
Žao mi je zbog tebe.
To je sramota.
Da nije novinara, mogao bi da razgovaraš sa policijom.
Da oni oteraju tog momka iz grada.
Ne, ne. - Ne, naravno da ne.
Imaš mogućnost da razmisliš.
Da stvoriš sebi novi život, zar ne?
I imate pravo da ga zaštitiš.
Ako ne možemo dobiti zaštitu od policije...
angažovaćemo svog policajca.
Privatnog policajca. - Šta sam ti rekla?
Ne samo običnog privatnog detektiva.
Ovaj posao će biti opasan.
Trebaće nam neko ko može da se brine o sebi. Rizikuje ako to mora.
I on neće biti jeftin, možeš zamisliti.
Može koštati 8, 10,000 $.
To je u redu.
Onda, uzmi onog momka napolju na primer.
Džoni? - Dobar momak, Džoni.
On ne bi samo gluvario okolo.
Stupio bi u kontakt sa tvojim kolegom. Dogovorio sastanak sa njim.
Na nekom mirnom mestu. - Šta pokušavaš da mu prodaš?
Pričaće sa njim. Reći ćee mu da se izgubi.
Nema ništa nije loše u tome, zar ne? - Ne.
Pa možda će prihvatiti savet i napustiti grad.
Neće. - Ili je usijana glava.
Pobesni i počne da igra grubo.
Pa, Džoni takođe ima pištolj.
Zaboravite sve o tome.
To vredi 10.000, zar ne?
Frenk, ne želiš ništa od ovoga. Ne želiš ubistvo.
Sve je u redu. - Pusti ga, ne želi to da uradi.
Zar ne želi? - Ne, šta ti misliš da sam ja?
Ti si isti čovek koji je bio u Nemačkoj.
Jednom si to uradio. Možeš to uraditi opet.
Šta te briga za još jednog čoveka?
Već si udesio 10-toricu.
Naravno, žao ti je što su mrtvi. Pošteno je da se tako osećaš.
Oslobodi se ovog momka i žali kasnije.
Do tebe je. On umire ili ti umireš.
To je on ili ti.
On će ići na to. - Trebalo bi ga malo ubediti.
Bolje ti je da ti njega središ.
Ti si isti čovek koji je bio u Nemačkoj.
Uradio si to jednom, ponovo ćeš to uraditi.
Šta te briga za još jednog čoveka? Već si udesio 10-toricu.
Večeras. Tunel je završen.
Na severnom uglu, izvešćemo bekstvo večeras.
Nemate šanse. Sećaš li se šta se desilo sa ostalima?
Nećemo više da gladujemo.
Ne radi to, Džo. Ne radi to.
Nemate čega da se stidite, kapetane Enli.
Oficir je odgovoran za svoje ljude.
Biće tretirani sa svom mogućom blagošću.
Večeras, severni ugao. Naći ćete tunel.
Pokušaće večeras.
Ne radi to, Džo. Ne radi to.
Ne radi to, Džo!
Ne, ne, Džo!
Ne, Džo! Ne, Džo, nemoj!
Ne, Džo, nemoj!
Šta je s tobom?
Šta pokušavaš da uradiš? Jesi li lud ili nešto?
Džoni, ostavi ga sad na miru.
Ne zna šta radi. Bolestan je ili nešto tako.
Ne, u redu sam. Ja sam dobro. - Hajde.
Gde? - Sa mnom.
Daj mu piće ili nešto. Ne može da stoji na nogama.
Zašto si morao da dođeš ovamo? Ne želim nikakve probleme.
Neće biti nikakvih problema.
Oh, ostavi ga na miru, Džoni. On nema nikakav novac...
Uzmi.
Ovo će te ojačati.
Ko si ti? - Ja?
Ja sam biznismen.
Ti i ja ćemo uraditi mali posao.
Imaš novac, prijatelju.
Zbog toga su svi oni ovde. Da se ogrebu.
Ali ne i ja, ja ću ga zaraditi.
Gubi se odavde.
Polako, prijatelju. Ne razmišljaš dobro.
Ti si u nevolji.
Ovaj džoker će te izvući.
Imaš ženu, dete.
Hoćeš da stoje okolo i plaču kad te stavljaju u jamu?
Samo zato što nemaš ono što je potrebno?
Ne moraš ništa da brineš. Lako je.
Posao za posao.
Hajde, gde možemo razgovarati sa ovim tipom?
Džoni, molim te ostavi ga na miru. Prekini, hoćeš li?
Hajde, gubitniče.
Kažem ti, to je tvoj jedini izlaz.
Gde da razgovaramo sa njim?
Hotel nije dobar.
Živiš u malom gradu, zar ne?
Takva vrsta mesta. Tiho. Sa budnim policajcima.
I on bi otišao tamo ako ga kažemo. Zar ne bi?
Zar ne bi?
Gde je on, prijatelju? Gde da razgovaram sa njim?
Gde je on?
Blejk hotel.
Šta ti radiš ovde? Rekao sam ti da odeš...
Neću odustati od ovoga... - Ššš!
Otišao sam u njegovu kuću. Ima ženu i bebu.
Da, video sam ih.
Zar nisi ništa osećao? Ništa uopšte?
Džo, on je samo dete. Zar ih nisi dovoljno povredio?
Ima previše toga da plati. - Šta je ona učinila da plati?
Bilo bi joj bolje bez njega. - Jesi li ti to sudija?
Jesi li zakon? Zašto misliš da si toliko bolji od njega?
Šta god da je učinio, pokušava da se iskupi za to.
Od tada živi pristojnim, koristnim životom. Ali šta si ti uradio?
Šta ćeš uopšte dokazati? Svojom osvetom, svojim nasiljem.
Nećeš vratiti te ljude. Samo ćeš uništiti još nekoliko života.
Enlijev, njegove žene, njihovog sina, moj.
Žao mi je zbog tebe, En.
Upozorio sam te da se ne mešaš u ovo.
U redu, zaboravi na mene. Naravno, postoje stvari koje sam želela.
Ali se ne borim sada za to. Borim se za tebe.
Ja se mogu brinuti o sebi. - Kako?
Misliš li da možeš hladnokrvno ubiti čoveka i zaboraviti to?
Zar ne znaš šta to znači?
Moraćeš da živiš sa mržnjom danonoćno, do kraja života.
I pogledaj šta ti je to već uradilo.
Džo, učinila sam da zaboraviš na to neko vreme, mogla bih ponovo.
Bio si srećan, zar ne?
Ako puradiš ovo, bez obzira da li te ubiju ili pošalju u zatvor...
čak i ako kažu da si bolestan i lud, i puste te da se lako izvučeš...
gotov si, Džo, obrisan si!
Bićeš bogalj u umu kao u tvojoj...
Džo, nisam tako mislila.
U redu je.
En.
En, ja...
Zdravo. Da, ovde Parkson.
Džoni? Koji Džoni?
Pa, ko ste vi, njegov telohranitelj?
Santa Lisa?
Gde u Santa Lizi?
Dobro.
Biću tamo.
Probudi se.
Probudi se, moramo da odemo odavde.
Koliko je sati? - Skoro četiri, spavao si ceo dan.
Vidi, evo tvogg novca.
Niko nije dirnuo ni cent, osim onog što si sam potrošio.
Ima oko 8 $.
Bolje požuri. Hoću da odem odavde.
Van grada. Sveti Džo, možda.
Šest godina sam ovde, u ovoj rupi.
Nije bilo tako loše.
Imala sam svoju zabavu. Dobila sam je.
Šta sada?
Pokupi to, hoćeš li? U žurbi sam.
Ne želim da imam veze sa ovim.
Sa čime? - Znaš ti čime.
Slušaj, moraš mi dati malo novca.
Našao sam tvoju čekovnu knjigu. 100 $, sve što treba da uradiš je da potpišeš.
Možeš priuštiti 100 $.
Nije mnogo u poređenju sa onim što ćeš morati da daš Džonu.
Džoni, ko je Džoni? - Oh, hajde.
Gde je on? - Vidi, ne bih...
Gde je otišao? - Sve sam...
Šta sam mu rekla? - Zar je uopšte važno?
Moram to da znam. Šta sam mu rekla? - Džoni je pozvao tog drugog čoveka.
Parksona? - Ugovorio je sastanak sa njim.
Gde? - Taj grad u kojem živiš.
Santa Lisa. - Da, na železničkoj stanici.
U koje vreme? - Devet sati, da bi bilo mračno.
Samo, ti nisi bio tamo. Samo Džoni.
Hteo je da bude tamo.
Gde on živi? - Ne znam, niko ne zna.
Mora da postoji neki način da ga nađem... - Momci poput njega ne pričaju gde žive.
Hej, gde ideš?
Možete li se vratiti ovamo i pokupiti me kasnije?
Gde ideš? - Stanica, 9:00.
Budite ovde tačno u 8:30.
Uh...
Nemoj dolaziti na vrata, samo čekaj ovde. - Dogovoreno.
Oh, Frenk.
Ne moraš to da radiš.
Vratio se, on je u gradu. - Znam.
Ima devojku. Zvala je. Rekla je da će otići u policiju.
Nije važno, sve je rešeno. Edit, ona ne zna.
Ali rekla je da je otišao negde da te vidi.
Video sam ga.
Pričao si sa njim? - Da, na telefonu.
Odlazi iz grada.
Veruj mi, sve je gotovo.
Ne brini o tome, molim te.
Onda si bezbedan.
Ti si bezbedan.
Nemoj, dušo, molim te.
Žao mi je.
Izvoli. - Hvala.
Tvoje odelo će morati da ode na čišćenje.
Izgledaš umorno, moraš...
Zašto ti bih spremila toplu kupku?
Dobro.
Pa, hajde. - Da.
Kako je beba? - Oh, dobro.
Bio je malo umoran i curio mu je nos, pa sam ga ranije stavila u krevet.
Verovatno su napolju upalili svetla do sada.
Vau, to izgleda malo bolje.
Frenk, želim... - Edit.
Frenk.
Rekao si da je sve sređeno.
Znači li to da ćeš morali da ga vidiš ili...? - Ne, gotovo je.
Sve je gotovo. - To je istina, zar ne?
Ne bi... - Lagao te? Ne.
Ne.
U redu.
Edit. - Sedi, Frenk.
Nije da ne želim da pričam o tome, samo ne znam kako.
Znam.
Ni ja.
Ali razmišljala sam o mnogo stvari, odkad sam te videla.
Od kada sam te prvi put upoznala, Frenk i do juče...
Mislio sam da ste najbolji i najdivniji čovek na celom svetu.
Samo to.
Sada, znam da si kao i svi ostali.
Imaš svoje greške i slabosti.
Da nisam bila tako mlada i glupa, već bi ih sve znala.
Ne bi bilo toliko šokirana kao što sam sada kad sam saznala.
Ali to ne znači da te ne volim.
Ili da ne želim da budem tvoja žena.
Zato što jesam.
Hoćeš li da vidiš novine?
Hvala, Edit.
Ne pokušavaj više da razmišljaš o tome. Ne večeras.
Ne. U redu.
Edit. - Da?
Mislim da sam čuo bebu da plače.
Nisam ništa čula. - Idi gore i pogledaj, hoćeš li, molim te?
U redu.
Frenk!
Ovde će biti u redu ovde.
Još ste dva bloka od stanice. - Da, znam.
Zdravo, gdine Enli. - Zdravo.
Sve što sada možete učiniti, gđice Sturges, je da čekate ovde.
Javićemo vam ako ga nađemo. - Hvala vam.
Ne, čekaj. Došla sam da te upozorim na nešto, Džo.
Posle toga, nije me briga šta ćeš uraditi.
Hajde, molim te, vrati se.
Ne možeš ništa učiniti, ostani pozadi.
Džo. - Nisam to uradio, En.
Nisam to uradio.
Pozovite urgentno u bolnici.
Nema veze.
To je Enli. Šta se desilo?
Neka nesreća.
Dolazili su sa stanice. Visio je na kolima.
Izgleda kao držanje.
Je li mrtav? - Pa, video sam ga kako pada tamo...
Pa, bili ste ovde, zar ne? - Da.
Ko će reći njegovoj ženi?
Ja ću.
Preveo: suadnovic